ГДЗ Українська мова 9 клас. Підручник [Ворон А.А., Солопенко В.А.] 2017
Вправа 173.
1. Прийде година - достигне і калина.
2. Посієш в пору - будеш мати зерна гору.
3. Весна була суха - зима буде на сніг глуха.
4 Кинь правду в калюжу - вона чиста буде.
5. Знаєш - кажи, не знаєш - мовчи.
6. Найшла коса на камінь: коса не втне - камінь не подається.
7. Не рубай вище голови: тріски очі запорошать.
8. Брехня що куля зі снігу: як далі котиться - більшою стає (Нар. творчість)
Вправа 174.
1. У товаристві лад - усяк тому радіє.
2. Не плюй в колодязь: пригодиться води напиться.
3. Налетить часом сивий Голубок - болітиме головонька й чубок.
4. Не можна в двері - я в кватирку, або пролізу в іншу дірку.
5. Не забувайте земляки: є між людьми такі Вовки.
6. Кохайте щиро правдоньку - дасть вам Бог одрадоньку щасливого життя.
7. На це коротка річ: дурний порядок - дурне й діло.
8. Довелося й мені бачить: не в однім дворі отакі точнісінько сидять Снігурі.
9. А ви собі смійтесь, за вітром не війтесь, правдоньку шануйте - будуть люди з вас.
Виділенні слова написані з великої літери, тому що це імена головних героїв байок Л, Глібова.
Вправа 174.
1. [ ] — [наслідок]. Дощ закінчився - рушайте далі в дорогу.
2. [ ] — [порівняння]. А вона йде - лебідь озером пливе.
3. [час] —[ ]. Сонце рано сходить-люди на полі працюють.
4. [ ]: [причина]. Не йди до лісу: вовки там гуляють.
5. [ ] — [наслідок]. Будеш пінитися - нічого не досягнеш.
6. [умова] — [ ]. Зробиш по-своєму - результат кращим буде.
Вправа 178.
СНІГОВІ ТРОЯНДИ
Учора тут був шлях, сьогодні без кінця-краю піниться снігове море. Відчуваю: грайливий вітер злегка штовхає мене в плече, мимоволі роблю перший крок і вже не зупиняюсь. Вітер, пустуючи, сипонув сніговим пилом в обличчя, заклубочився над вибалком і десь біля лісу заплутався в тернах.
Бреду навмання і раптом бачу: на кущах спалахнули червоні троянди.
Налетів вихор, сніг закривавився зірваними пелюстками. Я хочу їх зібрати, але ще сильніший порив вітру, кепкуючи, підхоплює пелюстки. Де ж вони? Ось переді мною зовсім інша картина: перетворивши колючий кущ маслини на розкішний букет, сидять червоногруді снігурі. Виходить, то вони ввели мене в оману. Недарма в народі кажуть: прилетіли снігурі - почалася справжня зима.
Вправа 182.
1. Глянь: наймолодше з наших міст в степу старому виростає (М Рильський).
2 Здається, чую: лопають каштани, жовто-зелену викидають брость (Б. Стус).
3. Сині сливи впадуть на траву - вже трава не зелена, а синя (Г. Чубач).
4. Гаї шумлять - я слухаю, хмарки біжать - милуюся (П. Тичина).
5. У лікаря розсудливі слова.. Він знає: серцю легше сподіватися при щирості людського співчуття (Г. Чубач).
6. А встане день - осінній дощ заплаче над хвилями людської суєти (Є. Маланюк).
7. Що ж, признаюся: люблю я здавна Київ любов'ю теплою.
2. Здається, чую: лопають каштани, жовто-зелену викидають брость.
Речення складне, розповідне, неокличне, неповне, безсполучникове, складнопідрядне з’ясувальне між частинами речення на письмі ставиться двокрапка.
1 частина, головна: Здається, чую:
Просте, Односкладна. означено-особова, непоширена, ускладнена вставним словом.
2 частина, залежна: лопають каштани, жовто-зелену викидають брость Проста, двоскладна, поширена, ускладнена однорідними присудками. [ ]: ( ).
6. А встане день - осінній дощ заплаче над хвилями людської суєти.
Речення складне: розповідне, неокличне. неповне, безсполучникове. складнопідрядне наслідку. між частинами на письмі ставиться тире
1 частина, головна осінній дощ над хвилями людської суєти:
Проста, двоскладна, поширена, неускладнена.
2 частина, залежна: А встане день.
Проста, двоскладна, непоширена, неускладнена.
7. Що ж, признаюся: люблю я здавна Київ любов’ю, теплою.
Речення складне, розповідне, неокличне, Неповне, безсполучникове, складнопідрядне з’ясувальне, між частинами на письмі ставиться двокрапка.
1 частина, головна: Що ж. признаюся:
Проста, односкладна, означено-особова, непоширена. неускладнена:
2 частина, підрядна: люблю я здавна Київ любов’ю теплою:
Проста, двоскладна, поширена, неускладнена, [ ], ( ).
Вправа 184.
Кажуть: люди, що живуть разом, стають схожими один на одного. Мої батьки були схожі. Це особливо було помітно на кольоровій фотографії. Хто-небудь починав пісню - вони разом підхоплювали і співали всю пісню до останнього куплету. Фотограф просив їх посміхнутися - вони реготали так, як від кінокомедії.
Все в житті вони робили з натхненням, немов би інакше і бути не могло.
Я відчував себе щасливою людиною: я мав право на вчинки і помилки.
На душі у мене було спокійно. Я знав головну істину: у мене найкращі в світі батьки.
Хто-небудь починав пісню - вони разом підхоплювали і співали всю пісню до останнього куплету.
Речення складне, розповідне, неокличне: неповне, безсполучникове складнопідрядне наслідку, має дві частини: головну і залежну, між частинами на письмі ставиться тире.
1. частина, головна: вони разом, підхоплювали і співали всю пісню до останнього куплету.
Проста, двоскладна, поширена, ускладнена однорідними присудками;
2. частина: Хто-небудь починав пісню:
Проста, двоскладна, поширена, неускладнена: ( ) - [ ].
Я відчував себе щасливою людиною: я мав право на вчинки і помилки.
Речення складне, розповідне, неокличне, неповне, складнопідрядне причини, має дві частини: головну і залежну, на письмі між частинами ставиться двокрапка.
1. частина, головна: Я відчував себе щасливою людиною:
Проста, двоскладна, поширена, неускладнена:
2. частіше, залежна: я мав право на вчинки і помилки:
Проста, двоскладна, поширена, ускладнена однорідними додатками.
ГДЗ Підручник Українська мова 2017 Світоч Ворон Солопенко
Якщо помітили в тексті помилку, виділіть її та натисніть Ctrl + Enter
1. Прийде година - достигне і калина.
2. Посієш в пору - будеш мати зерна гору.
3. Весна була суха - зима буде на сніг глуха.
4 Кинь правду в калюжу - вона чиста буде.
5. Знаєш - кажи, не знаєш - мовчи.
6. Найшла коса на камінь: коса не втне - камінь не подається.
7. Не рубай вище голови: тріски очі запорошать.
8. Брехня що куля зі снігу: як далі котиться - більшою стає (Нар. творчість)
Вправа 174.
1. У товаристві лад - усяк тому радіє.
2. Не плюй в колодязь: пригодиться води напиться.
3. Налетить часом сивий Голубок - болітиме головонька й чубок.
4. Не можна в двері - я в кватирку, або пролізу в іншу дірку.
5. Не забувайте земляки: є між людьми такі Вовки.
6. Кохайте щиро правдоньку - дасть вам Бог одрадоньку щасливого життя.
7. На це коротка річ: дурний порядок - дурне й діло.
8. Довелося й мені бачить: не в однім дворі отакі точнісінько сидять Снігурі.
9. А ви собі смійтесь, за вітром не війтесь, правдоньку шануйте - будуть люди з вас.
Виділенні слова написані з великої літери, тому що це імена головних героїв байок Л, Глібова.
Вправа 174.
1. [ ] — [наслідок]. Дощ закінчився - рушайте далі в дорогу.
2. [ ] — [порівняння]. А вона йде - лебідь озером пливе.
3. [час] —[ ]. Сонце рано сходить-люди на полі працюють.
4. [ ]: [причина]. Не йди до лісу: вовки там гуляють.
5. [ ] — [наслідок]. Будеш пінитися - нічого не досягнеш.
6. [умова] — [ ]. Зробиш по-своєму - результат кращим буде.
Вправа 178.
СНІГОВІ ТРОЯНДИ
Учора тут був шлях, сьогодні без кінця-краю піниться снігове море. Відчуваю: грайливий вітер злегка штовхає мене в плече, мимоволі роблю перший крок і вже не зупиняюсь. Вітер, пустуючи, сипонув сніговим пилом в обличчя, заклубочився над вибалком і десь біля лісу заплутався в тернах.
Бреду навмання і раптом бачу: на кущах спалахнули червоні троянди.
Налетів вихор, сніг закривавився зірваними пелюстками. Я хочу їх зібрати, але ще сильніший порив вітру, кепкуючи, підхоплює пелюстки. Де ж вони? Ось переді мною зовсім інша картина: перетворивши колючий кущ маслини на розкішний букет, сидять червоногруді снігурі. Виходить, то вони ввели мене в оману. Недарма в народі кажуть: прилетіли снігурі - почалася справжня зима.
Вправа 182.
1. Глянь: наймолодше з наших міст в степу старому виростає (М Рильський).
2 Здається, чую: лопають каштани, жовто-зелену викидають брость (Б. Стус).
3. Сині сливи впадуть на траву - вже трава не зелена, а синя (Г. Чубач).
4. Гаї шумлять - я слухаю, хмарки біжать - милуюся (П. Тичина).
5. У лікаря розсудливі слова.. Він знає: серцю легше сподіватися при щирості людського співчуття (Г. Чубач).
6. А встане день - осінній дощ заплаче над хвилями людської суєти (Є. Маланюк).
7. Що ж, признаюся: люблю я здавна Київ любов'ю теплою.
2. Здається, чую: лопають каштани, жовто-зелену викидають брость.
Речення складне, розповідне, неокличне, неповне, безсполучникове, складнопідрядне з’ясувальне між частинами речення на письмі ставиться двокрапка.
1 частина, головна: Здається, чую:
Просте, Односкладна. означено-особова, непоширена, ускладнена вставним словом.
2 частина, залежна: лопають каштани, жовто-зелену викидають брость Проста, двоскладна, поширена, ускладнена однорідними присудками. [ ]: ( ).
6. А встане день - осінній дощ заплаче над хвилями людської суєти.
Речення складне: розповідне, неокличне. неповне, безсполучникове. складнопідрядне наслідку. між частинами на письмі ставиться тире
1 частина, головна осінній дощ над хвилями людської суєти:
Проста, двоскладна, поширена, неускладнена.
2 частина, залежна: А встане день.
Проста, двоскладна, непоширена, неускладнена.
7. Що ж, признаюся: люблю я здавна Київ любов’ю, теплою.
Речення складне, розповідне, неокличне, Неповне, безсполучникове, складнопідрядне з’ясувальне, між частинами на письмі ставиться двокрапка.
1 частина, головна: Що ж. признаюся:
Проста, односкладна, означено-особова, непоширена. неускладнена:
2 частина, підрядна: люблю я здавна Київ любов’ю теплою:
Проста, двоскладна, поширена, неускладнена, [ ], ( ).
Вправа 184.
Кажуть: люди, що живуть разом, стають схожими один на одного. Мої батьки були схожі. Це особливо було помітно на кольоровій фотографії. Хто-небудь починав пісню - вони разом підхоплювали і співали всю пісню до останнього куплету. Фотограф просив їх посміхнутися - вони реготали так, як від кінокомедії.
Все в житті вони робили з натхненням, немов би інакше і бути не могло.
Я відчував себе щасливою людиною: я мав право на вчинки і помилки.
На душі у мене було спокійно. Я знав головну істину: у мене найкращі в світі батьки.
Хто-небудь починав пісню - вони разом підхоплювали і співали всю пісню до останнього куплету.
Речення складне, розповідне, неокличне: неповне, безсполучникове складнопідрядне наслідку, має дві частини: головну і залежну, між частинами на письмі ставиться тире.
1. частина, головна: вони разом, підхоплювали і співали всю пісню до останнього куплету.
Проста, двоскладна, поширена, ускладнена однорідними присудками;
2. частина: Хто-небудь починав пісню:
Проста, двоскладна, поширена, неускладнена: ( ) - [ ].
Я відчував себе щасливою людиною: я мав право на вчинки і помилки.
Речення складне, розповідне, неокличне, неповне, складнопідрядне причини, має дві частини: головну і залежну, на письмі між частинами ставиться двокрапка.
1. частина, головна: Я відчував себе щасливою людиною:
Проста, двоскладна, поширена, неускладнена:
2. частіше, залежна: я мав право на вчинки і помилки:
Проста, двоскладна, поширена, ускладнена однорідними додатками.