ГДЗ Українська література 7 клас. Підручник [Авраменко О.М.] 2020
Сторінка 18
1. Рядок коломийки має складівГ чотирнадцять
2. У коломийках про дозвілля молоді дівчина хоче, щоб сопілочка розкололася, бо
В сопілка сумно грала й вона тепер ходить засмучена
3. Установіть відповідність.
Герой | Характеристика |
1 Іван-подолян | В Ловив рибу грабельками, стріляв птахи маком |
2 Андрух | Г Посадила над водою, та й украла муха |
3 Митер | Б Лінується до ня прийти один кілометер |
Порівняно з іншими жанрами народних пісень коломийка простіша: вона дає кілька штрихів, за якими можна домислити розгорнуту картину, або ж цими штрихами й вичерпується зміст сказаного. У коломийці поєднано пісню, міміку й танець. Це надає їй своєрідної театральності, динамічності й енергії. На мою думку, Іван Франко хотів донести нам, що коломийки - народні пісні (перла), які звучать у ритмі однойменного народного танцю (розсипане намисто).
5. У чому полягає своєрідність будови коломийок?
Своєрідним є розмір коломийкового вірша: (4+4+6) х 2, отже, рядок має чотирнадцять складів. Перший рядок часто змальовує природне явище або служить зачином, не обов'язково пов'язаний з наступним рядком.
6. Як виконують коломийки?
Коломийку виконують по-особливому: темп танцю під час виконання постійно зростає. Кожний учасник коломийки співає тільки одну строфу, бо поєднати швидкий танець із співом нелегко. Будова пісні цього жанру продиктована ритмікою руху. Танець вимагає синхронного виконання, тому танцюристові треба на ходу пригадати чи зімпровізувати (додумати, а то й вигадати) текст, дбаючи передусім про те, аби він уклався в ритм і темп танцю.
7. Про що розповідають прочитані вами коломийки? Чи хвилюють сучасну молодь порушені в них проблеми?
Родинно-побутова коломийка «Дозвілля молоді» закликає весело та цікаво організовувати дозвілля. У ній йдеться про хлопця-сопілкаря, який своєю музикою розважає молодь та закликає до відпочинку. Збираючись після трудового дня, молодь колись відпочивала, виконуючи коломийки. «Дозвілля молоді» описує цей час, як веселе, активне дозвілля. У «Жартівливих коломийках» розповідається про: лінь; красу зовнішню і внутрішню; невміння виконувати домашню роботу; шкоду, завдану городині (гарбузинню); надмірну балакучість (плітки); намагання скористатися чужим.
Коломийки завжди актуальні, злободенні, мають імпровізаційний характер. У багатьох коломийках змальовується щоденне родинне життя.
8. Випишіть із тексту коломийок слова, які передають реалії західноукраїнських областей (об'єкти природи, предмети побуту, речі, що оточують людину). Яку роль ці слова відіграють?
Побутує версія, що слово коломийка походить від назви міста Коломиї - культурного осередку Гуцульщини. Слова, які передають реалії західноукраїнських областей: плай (стежка), файка (люлька), ґачі (штани), топанок (черевик), ворок (мішок), посторонок (мотузка), любкове (коханого), півкну (пискну), така-сь (така), тота (та), пищалала (пищала), бодай ся (нехай), штири (чотири), легіники (парубки). Розмовні слова цих пісень відображали особливості життя краю.
9. Випишіть із коломийок діалектизми (5-7 прикладів) і доберіть до них літературні відповідники. Як ви вважаєте, що станеться з коломийкою, якщо діалектизми в ній замінити літературними відповідниками?
Діалектизми: плай - стежка в горах, файка - люлька, ворок - мішок, ґачі - штани, топанок - черевичок.
Якщо в коломийках діалектизми замінити літературними відповідниками, то пісня втратить старовинного народного колориту. Її вже не можна буде зіставити з тією місцевістю, де її склали і де використовуються ці слова.
10. Пригадайте, що таке пафос художнього твору. Уважно перечитайте коломийки й з'ясуйте, у чому проявляється їхній пафос. Обґрунтуйте відповідь.
Пафос - це натхнення, почуття ентузіазму, пристрасте переживання душевного піднесення, викликане певною ідеєю чи подією. У коломийках лунає жартівливий, життєствердний пафос.
11. Проведіть наукове дослідження.
1) «Дозвілля молоді»
Епітети: голос калиновий, золотенькі руки, сопілочка калинова.
Персоніфікація: «голос причарував», «грає ... серце», «сумно сопілкала», «сопілочка любов ізчинила».
Порівняння: «Ой ніхто так не заграє, як Іван, весело», «знаю співаночок, як трави та листу».
Пестливі слова: калиноньку, сопілочку, миленький, любочок, золотенькі.
Гіпербола: «сопілочку чути на все село».
Риторичне звертання: Сопілочко калинова.
Риторичне запитання: «Ой де тота сопілочка, де тота, де тота, Що ми з ночі пищалала коло мого рота?»
Повтор (тавтологія): «Ой заграю у сопілку, заграю, заграю...», «Ой де тота сопілочка, де тота, де тота». Повтор: «Сопілочка калинова ...», «Ой бодай ся розколола сопілочка...», «Ой заграю у сопілку ...», «Ой ...».
Анатомічна пара: «Не сопілка тото грає, а любкове серце».
Оклики: Ой у любка до сопілки золотенькі ручки!
«Жартівливі коломийки»
Епітети: зеленій полонині, баран чорний, файна дівка, добрі люди, молоденький.
Метафора: «під припічком наорав», «гарбузи латати».
Персоніфікація: «украла муха», «ворона вкрала». Пестливі слова: дівчинонько, дівчаточка, паличенька, молоденький
Повтори (тавтологія): «Ой мала я миленького, ой мала я, мала»; «файна дівка, файна», «Когут піє, когут піє».
Повтори: «Я гадала, що то ...», «Ой...».
Паралелізм: «Закувала зозулиця та й сіла на ґанок, Ішов Іван від Марії, загубив топанок», «Когут піє, когут піє, а курка кокоче, Стара мама блюда миє, бо дочка не хоче».
Порівняння: «нікому так не добре, як мені самому». Протиставлення (антитеза): «Чужі жони їдять сіно, а моя солому», «До півночі за дівками, до полудня - спати», «... вміє гуляти, а не вміє коло плота кілок затесати», «На роботі - замерзає, коло миски - пріє». Звертання: «Ой скажіте, добрі люди; Ой смійтеся, дівчаточка, та й ви, молодиці.
2) типові для цього жанру народних пісень: сталі епітети, порівняння, пестливі слова, метафори, антонімічні пари.
3) Висновок: коломийки - стислі лаконічні строфи- двовірші зі закінченою думкою, які за темою поєднуються у «в'язанки» («віночки»). Порівняно з іншими жанрами народних пісень коломийка простіша: вона дає лише кілька штрихів, за якими можна домислити розгорнуту картину, або цими штрихами і вичерпується зміст сказаного.